Dere kjenner denne historien.
Lynet.
Et galt geni.
En redselsfull skapning.
Verden husker naturligvis monsteret, ikke mannen.
Men hvis man ser nøye etter, kan det ligge mer i en historie.
Noen ganger er monsteret mannen.
LORD BARNABYS SIRKUS OG MENASJERI
Jeg har reist med sirkuset så lenge jeg kan huske.
Sirkus liker å tenke på seg selv som familier.
Men alle har jo en klovn.
Jeg hadde ikke et navn den gang. Jeg var bare "pukkelryggen".
Eller "misfosteret", hvis de ville være snille.
Men sannheten er at jeg ikke hatet dem.
Det er vanskelig å se ondskap når du aldri har opplevd godhet.
Dessuten hadde jeg alltid noen å se opp til.
Når jeg ikke opptrådte, var jeg truppens lege.
Jeg ble fascinert av legevitenskapen.
Spesielt menneskets anatomi.
Jeg ville forstå alt ved
dette indre universet som gjør oss til dem vi er.
Hjerne, lunger, knokler, muskler.
Hjertet.
Jeg vet ikke hvorfor livets vitenskap fascinerte meg.
Jeg tror den hjalp meg med å flykte.
Herregud!
Du tror du er så smart, hva?
En ekte intellektuell.
Så pinlig!
Din tur!
Jeg ante ikke at en kjølig London-kveld
ville jeg møte mannen som skulle endre mitt liv for alltid.
Mine damer og herrer!
Se de halsbrekkende kunstene til vår vesle fugl:
Den vakre Lorelei!
Lorelei!
Lorelei! Lorelei!
Å, Lorelei!
Hun får ikke puste!
Tidligere skader?
Hun brakk armen for et år siden og kragebeinet før det.
Herregud.
Nytt kragebeinsbrudd, skulder ute av ledd, skaper trykk på lungene.
Hun får ikke puste. -Hva kan vi gjøre?
Ingenting, er jeg redd. Har ikke redskapene.
Kraft
Sett bein på plass
Har du et lommeur? Gi meg det.
Jeg gir deg ikke... -Nå, ellers dør hun!
Kom igjen!
Kragebein
Vent.
Brystbeinet tvinges i gal stilling, ikke sant?
Ja. Klar? -Ferdig?
Tre, to, én...
Ja! -Sånn ja.
Du reddet meg. -Pust.
Takk.
Det var utrolig. Hvorfor har du på den latterlige sminken?
Jeg er klovn. -Du er ikke klovn, du er en lege
som utførte et inngrep på under et minutt, uten forberedelser.
Jeg er en klovnelege.
Ikke få panikk! Det er en del av nummeret!
Du er bortkastet her.
Jeg er en del av sirkuset. -Du skal forlate det fordømte sirkuset.
Hva er det som skjer?
Er du lege? -På mine gode dager.
Chiswick Cross-hospitalet ligger like ved. Jeg kan følge mennene dine dit.
Få henne ut herfra straks! Gå bakveien.
Hun må ikke opprøre publikum.
Hvor skal de med det stakkars mennesket?
Sir! Kan jeg få vite navnet ditt?
Mine damer og herrer!
Den menneskelige kanonkule!
Nei, vær så snill!
Din rotte! Vil du dra din vei? Jeg eier deg!
Jeg har fått nok av disse bøkene! Du tilhører sirkuset! Brenn dem!
Vær så snill, det er alt jeg har.
Nei! Nei!
Kom deg vekk derfra!
La det være en lærepenge!
Inn! Du skal ingen steder!
Vet du hvordan det gikk med Lorelei?
Svermer vi?
Hun vil antakelig dø, det vet du.
Disse bylegene og de skitne sykehusene deres.
Hva er det du gjør?
Kraftig magnet. Burde virke. Pleier å gjøre det.
Du vet ikke hva han gjør med meg.
Gjør jeg ikke? -Jeg kan ikke bare dra.
Selvsagt kan du det. -Nei, de eier meg!
Du er bedre enn dette. Du kan bli bedre.
Jeg kan få deg ut, men du må stole på meg, forstår du?
Velg nå, eller bli her resten av ditt liv.
Vekk fra buret! Hører du?
Få den opp!
Ta ham! Han er sirkusets eiendom!
Saken er...
Han ranet oss!
Pukkelryggen! Han angrep meg og ranet sirkuset!
Ta ham!
Etter ham!
Ikke rør ham!
Løp!
Nå har jeg deg.
Hva skal vi gjøre? Hva gjør vi nå?
Helvete.
Hvordan kommer vi oss ut herfra?
Du kjenner dette stedet! Hvordan...
Hvor er de?
Jeg er ikke i sirkuset. -Hva?
Ja, veldig bra.
Kom!
Jeg har aldri vært utenfor sirkuset før, sir.
Øynene åpne, døren igjen. Av med jakken.
Vi skal ta på oss noe mer behagelig.
Hva er det til?
Neste punkt.
Nei. Hva skal du gjøre med meg?
Slettes ingenting.
Ikke vær redd.
Se.
Dette vil gjøre bitte lite grann vondt.
Hva er det du gjør med meg? -Hør på meg!
Du er ikke
en pukkelrygg.
Ikke en ekte en, i hvert fall. Nei.
Du har en abscess som lager en væskefylt lomme, en ganske
stor væskefylt utposning.
Det gjør vondt! -Ja, det tror jeg nok.
Du aner ikke hvor ofte jeg hører det.
Med denne størrelsen vil jeg tro den har vært ubehandlet i
18 år, men
den gode nyheten er at jeg er sikker på at vi kan tømme den
på tre,
to,
én. Og ut.
Garde à l'eau!
Ja vel.
Det var den enkle delen. -Enkel?
Du er i orden!
Og opp med oss.
Musklene dine,
knoklene dine,
hele skjelettsystemet
vil prøve å gå tilbake til
din tidligere krypende,
ludditt-bærende holdning fra de siste
18 årene.
Så enn så lenge, min venn, må du gå med denne
flotte ryggskinnen jeg lagde til Gordon.
Hvem?
Jeg står oppreist!
Ja, åpenbart. Jeg har vel ikke overvurdert intelligensen din?
Jeg er ikke i sirkuset, og nå står jeg oppreist.
Ja, det sa du.
Ja vel!
Biblioteket og kontoret er der. Kjøkkenet er der.
Jeg står oppreist.
Rommet ditt er til høyre. Der er det en vannvarmer og såpe.
Du burde bruke det, for å gjøre noe med
håret ditt.
Jeg blir i kjelleren resten av kvelden, for jeg har undervisning
i morgen. Føl deg som hjemme, ikke rør noe.
Forresten, det bor en til her.
En mann ved navn Igor Straussman, morfinavhengig.
Idiot. Løgner. Heldigvis for oss er han nesten
aldri hjemme.
Så hvis noen spør hva du gjør her, skal du si at du er ham.
Er jeg Igor?
Veldig bra.
"Hallo, mitt navn er Igor."
Skal vi se.
En farlig pukkelrygg var innelåst av hensyn til publikums sikkerhet
med en besluttsom og like farlig medsammensvoren.
De går til sirkuseierens vogn, der de tømmer safen.
Flukten deres ender med
drapet på en uskyldig mann, og de forsvinner
i løse luften.
En god oppsummering, Alistair? -Ja, sjef.
Flukt, ran, drap.
Akkurat som mr. Barnaby sa.
Her er hva jeg tror skjedde, Alistair.
Et menneske med en misdannelse låses inne mot sin vilje.
Kanskje en vanlig del av behandlingen hans her.
En fremmed setter ham fri
ved hjelp av en magnet og en dirk,
som enhver idiot kan klare.
De flykter i all hast, som de må,
fordi sirkuset er mot dem.
De flykter.
En jakt.
En mann dør.
I verste fall uaktsomt drap i selvforsvar, vil jeg si.
"Ettersøkt for drap." Få det kopiert.
Jeg syntes du sa... -Ja.
Noe sier meg at dette bare er begynnelsen.
God morgen!
Igor: På skolen til klokken seks.
Klær i garderoben. Penger og nøkkel i boksen ved døren.
Vær hjemme til middag. F.
Chiswick Hospital.
CHISWICK CROSS FATTIGSYKEHUS
Doktor?
Denne veien, mine herrer. Vi har en amputasjon.
Du.
Jeg? -Ja.
Kamferinhalasjon to ganger daglig, alliumekstrakt,
en kvartdose arsenikk og tre Filcher's Oil,
mer om du får tak i det.
Det kan jeg ikke gjøre. -Jo.
Og når hun våkner, så si til henne
at en venn kommer tilbake.
ETTERSØKT, £ 50 I BELØNNING, DRAP PUKKELRYGG
For seks måneder siden prøvde en mann å kjøpe deler av døde dyr
i London Zoological Gardens. Han ble avvist.
To uker senere var det innbrudd. Dyrelemmer amputert og stjålet.
En måned senere: Lignende hendelser ved veterinærskolen.
Høres fryktelig ut, men hva...
Jeg beslagla den på åstedet på sirkuset.
Åpne den.
Sir,
dette er motbydelig.
Den tilhørte en løvinne som døde nylig.
Men den ble funnet nær drapsofferet på sirkuset,
og den kom ikke dit for egen maskin.
Tror du det er en sammenheng?
Jeg tror den andre mannen på sirkuset passer til beskrivelsen av
dyretyven.
Men hvem ville gjøre det?
Hva er motivet?
Det er noe som stinker her.
Det stinker av onde synder. Og nå går den mannen rundt i byens gater.
Tilbake i gjørma så snart?
Jeg forstår.
En grufull fremstilling av meg, er jeg redd.
Håret er helt feil, og nesen også.
Jeg har ingen forbrytererfaring,
men trodde ikke myndighetene ville såre min forfengelighet.
De tror jeg er en morder!
Jeg har blitt kalt mye verre ting.
Dessuten leter de ikke etter deg,
gjør de vel? De leter etter en stakkarslig, navnløs pukkelrygg.
Og Igor, jeg vil du skal se på deg selv.
Igor, den skapningen finnes ikke lenger.
Middag.
Dette er nydelig.
Hva brakte deg til sirkuset?
Bestikk.
Hva? -Bruk det.
Å. Beklager.
Tørk hendene.
Dyr.
Deler.
Jeg studerer ved Royal College of Medicine.
Pensum er lett, eksamenene enkle, professorene...
Professorene har begrensede evner, og enda mer begrenset horisont.
Hvorfor reddet du meg?
Du, min venn, var en uventet gave.
Det er ikke hver dag jeg møter en mann,
om enn en med en grotesk misdannelse,
som er så talentfull, observant og rådsnar
og har de dyktigste hendene jeg har sett.
Interessen skyldes ikke veldedighet.
Bli med meg.
Før jeg møtte deg, skulle jeg spørre mr. Barnaby
om å få kjøpe noen av de døde dyrene.
Hvorfor det? Studier?
Nei, ikke slik du mener.
Jeg mener døden kan gjøres til en midlertidig tilstand.
Det er umulig. -Usannsynlig, ja. Umulig, nei.
Livet er midlertidig. Hvorfor skulle døden være annerledes?
Jeg har ikke tid til falsk beskjedenhet.
Så det er uten stolthet eller skam at jeg kaller min oppdagelse
genial.
De øynene
er over tre måneder gamle.
Og væsken er en ledende gelé jeg selv har utviklet.
Den har en dobbel funksjon: Bevare og...
Bare vent og se.
Det handler om overgang.
Overgangen fra ren elektrisk energi til den biologiske typen
som strømmer gjennom menneskekroppen.
Derfor har jeg utviklet denne: Lasarus-gaffelen.
Ved å sende strøm gjennom en
spesiell blanding av sulfater og metaller...
Har du lykkes med overgangen?
Ja.
Vis meg.
Klar?
Der. Ser du?
De lever.
Hva synes du?
Imponerende. Men nervene er bare rot.
Hva behager?
Nervus oculomotorius. De er ikke skikkelig koblet til.
Det er derfor de beveger seg ujevnt.
Du.
Der er han!
Det er mannen.
Det er mannen jeg leter etter. -Takk for at du spør.
Ingen årsak. Jeg skal gi deg oppgavene dine litt etter litt.
Du skal fullføre dem til rett tid, og jeg skal benytte dem i et større
hele jeg skal skape. Spørsmål?
Dette større hele...
Angår ikke deg.
Men hvis jeg... -Igor, jeg...
Alt dette er nå ditt.
Alle bøker. Alt referansemateriale. Apparat. Pult.
Rom. Laboratoriet ditt.
Som min assistent vil du befinne deg i sentrum
av et vitenskapelig foretagende som vil endre verden.
Vil du hjelpe meg?
Fiks det.
Takk.
Jobb videre med det.
KVINNEARM... LEVER... NYRE... LUNGE MILT... J. Wilson... HJERNE... ØYE
Sykehuset sørget for Lorelei.
Nå hadde hun en velgjører.
Jeg var glad hun ble frisk og hadde noen til å passe på seg, men
når ukene gikk, savnet jeg henne.
Og jeg lurte på om hennes liv var like forandret som mitt.
SISTE VARSEL FORFALT
Victor?
Dette brevet til Straussman.
Vi skal ut på byen.
Her er det.
Jeg har medlemskap i klubben, fordi far
var med på å stifte den. Kjøpte fløyel til stolene.
Faren din... -Er hva de kaller en stor mann.
Høyt aktet doktor, medlem av Royal College of Physicians, og
pioner innen kardiofysiologi.
Det ville være en ære å møte ham en dag. -Kanskje ikke. Her er klubben!
Jeg vet ikke om jeg passer her. -Pøh!
Bare vær rett i ryggen, snakk pent,
og gjør ditt beste for ikke å skjemme meg ut.
Babyer dyrket i kar!
Victor, tror du dette er et passende sted å snakke om dette?
Hjelp meg! Jeg prøver å fortelle disse flotte unge damene at
befruktning ikke må finne sted i kvinnekroppen.
Sæd!
Kan sædceller bevege seg?
Ja. -Takk.
Hvorfor kan de ikke bevege seg mot egget i en
bøtte?
Hvor kommer moren inn i bildet?
Nettopp! Dere er ute og får en utdannelse!
Når vi trenger dere,
suger vi det befruktede egget inn i en trakt og skyver den inn i...
Igor?
Unnskyld meg?
Jeg trodde jeg kjente deg igjen. -Kanskje du gjør det.
Jeg husker ikke navnet.
Jeg hadde ikke noe navn.
Det er deg. -Det er meg.
Ja, litt annerledes.
Du reddet livet mitt.
Kjedelig!
En venn av deg?
Det er baron Bomine. Han har rekruttert meg til kabareten sin
og til å opptre som hans kjæreste.
Akkurat.
Han foretrekker menns selskap.
Jeg har et navn nå.
Jeg heter Igor.
Hva er det?
Det er perfekt.
Denne kvinnen tror menneskehjernen er rosa.
Den er faktisk grå.
Det er Victor Frankenstein.
Grå som denne østersen. Jeg er ferdig.
Han reddet meg. Og hjalp til med å redde deg.
Er han alltid slik?
Nei. Han er svært intelligent, og snill.
Men han synes vanlige mennesker er veldig...
Ordinære.
Victor, hvordan... -Hvem er du?
Du er den falne engelen.
Falt fra flere store høyder i det siste?
Kanskje du burde prøve denne. Det er bare
ni meter. Du har opplevd verre.
Jeg er redd det eneste som faller er min mening om deg, mr. Frankenschteen.
Frankenstein. -Ja vel, Victor.
Igor...
Igor sier mye pent om deg.
Vil du sitte hos oss?
Jeg kan ikke fortelle deg alt, men la meg bare si at
Igor og jeg står på terskelen til
å kunne skape liv av døden.
Mr. Frankenstein... -Victor. Vær så snill.
Jeg synes løftet ditt er svært foruroligende.
Overtroisk? -Nei.
Er du ikke redd for å utfordre naturens orden?
Igor, få høre. Hva synes du?
En gang ville jeg vært enig med deg, Lorelei, men bare tenk.
For tjue år siden hadde elektrisk lys virket som magi.
Skadene dine på sirkuset hadde vært dødelige.
Hver eneste dag endrer vitenskap og teknologi hvordan vi lever.
Se på meg.
Godt sagt.
Liv og død er noe annet. -"Liv og død!"
Jeg drømmer om en verden der håpet tar fryktens plass.
En verden der en drept mann kan vitne mot morderen.
Der en invalidisert soldat
kan bli drept, helbredet, vekkes til live og gå igjen.
Forstår du ikke? Mulighetene er
uendelige! Livet er vakkert!
Men dessverre tar det slutt. Si meg hva det står der.
"Døden." -Tusen takk.
Det kan jeg ikke si imot.
Der står det, svart på hvitt.
Men med litt anvendt vitenskap...
LIV
...hva gir jeg deg nå?
"Liv."
Det er det jeg prøver å gjøre.
Kanskje jeg forhastet meg.
Du burde ikke treffe den jenta igjen.
Hva? Hvorfor ikke? -Hun er hyggelig.
Uutdannet, overtroisk. Distraherer arbeidet vårt.
Hun er snill mot meg. -Kvelden handlet ikke om atspredelser.
Den skulle være en feiring av arbeidet vårt.
Det er på høy tid at du møter monsteret vårt.
Ikke somle! Kom, kom, kom!
Kom igjen!
Hva er det? -Gordon.
Hva? -Gordon!
Har du skapt dette?
Nei, nei, nei.
Vi har skapt dette.
Lunger, hjerte, ryggrad, hjerne,
alt er ditt verk.
Alt
var faktisk umulig uten deg.
Victor...
Du lovte meg at dette handlet om liv.
Det handler om mer enn det.
Ikke rør.
Tre, to,
én.
Kom igjen, kom igjen.
Se.
Den lever.
Ja, den lever.
Lever den?
Victor... Hvordan?
Kan ikke røre seg ennå.
Ladningen varer knapt en time,
og den nederste delen er bare en modell.
Du skapt liv av ingenting!
Forstår du hvor stort dette er?
Jeg har en viss anelse.
Du skal bli med meg til skolen i morgen.
Jeg skal presentere arbeidet mitt.
Skal jeg bli med deg?
Som din assistent?
Igor, prøv å ikke være så treg.
Fra i dag av
skal du være partneren min.
Brev til deg, miss Lorelei.
Brev? Fra hvem?
Kjære Lorelei: Vi har hatt et gjennombrudd.
Kom til Royal College of Medicine, Hall H, i kveld klokken 20.
Igor.
Stor presentasjon i Hall H.
Presentasjon i Hall H.
Stor presentasjon, Hall H!
Igor, rundt til høyre.
Siden den moderne medisins begynnelse
har man antatt,
når det gjelder dødelighet,
at døden
er en uunngåelig
hendelse, som vi alle må
ta for gitt.
Jeg skal vise dere
at livet ikke er
en gave gitt oss av
en gammeldags forestilling om en allmektig...
Kom deg videre.
Selvsagt. Jeg er ikke vant til å snakke offentlig.
Igor, kan du gjøre klar dynamoen?
Ja, mester.
Jeg vil vise dere, alle sju,
og naturligvis den unge damen...
Kom igjen, kom igjen!
Jeg har en vogn som venter.
La meg vise dere liv
jeg selv har skapt.
Kvegmarked.
Jeg har bygget denne homunculus fra ulike kroppsdeler
jeg fikk av London Zoo.
De har hatt store problemer med de eksotiske dyrene,
til stor fordel for meg.
Han er mest sjimpanse,
men med hjelp av min kollega, Igor Straussman,
har vi klart å flette sammen
flere individer, flere arter, faktisk.
Igor, er den klar? De stirrer på meg.
Takk.
Kom nærmere. Ikke vær sjenerte.
Han biter ikke.
Gjennom elektrisitetens mirakel
skal jeg vise dere... om tre, to, én...
...liv.
Herregud!
Jeg har sett nok.
Nei!
Ikke gå!
Igor, nytt støt. Kraftigere.
Tre, to, én... nå!
Frankenstein, du har overgått
alle forventninger, selv i lys av
ditt rykte for det aparte og perverse.
Dette er spektakulært. Det er praktfullt!
Et utsøkt eksempel på
fordervet galskap.
Igor.
Full ladning.
Klar?
Igor? -Klar.
Nå!
Nå kommer hun, Victor.
Ping, pang... boom.
Hva er det neste?
Kanskje en dverg gjemt i den råtnende kjøttskulpturen
klar til å sprette ut med en bukett ro...
Ser du?
Det går bra.
Gordon...
Igor! -Lorelei, hold deg unna!
Lorelei, gikk det bra? -Igor!
Det gikk fint.
Ikke la ham slippe unna.
Gordon! Stopp!
Nei! Ikke gå ut dit!
Kom inn!
Victor!
Ro deg ned, Gordon. -Få ham vekk!
Gordon? -Victor!
Igor, hva du gjort med ham? -Victor! Hjelp meg, ikke ham!
Victor, vi må drepe den!
Gjør det, Victor!
Den var ute av kontroll!
Vi gjorde fremskritt i dag!
Den var morderisk!
Jeg kunne ikke vite at Gordon... -Har du bygget den?
Ja!
Jeg beklager.
Jeg tok feil av deg.
Dine feil, selv om de er
åpenbare og store, er bare sosiale,
ikke intellektuelle.
Arbeidet ditt er forbløffende
og, for å være ærlig,
genialt. Genialt!
Hinsides det jeg kan forstå.
Kan du skape en til? -Ja, og mye mer.
Men det vil kreve store ressurser.
Som du vet, kommer jeg fra landets tredje rikeste familie.
Derfor kan jeg gi deg alt du trenger.
I så fall: Ja.
Og når du sier "mer"?
Et menneske.
Et tenkende, intelligent vesen.
Kan vi snakke om det? -Jeg liker ambisjonen.
Du hadde rett, Igor. Dyret var farlig,
men nå har vi mulighet til å vise hva arbeidet vårt er verdt.
Du og jeg, Igor... Vi skal skape et menneske i vårt eget
bilde.
Tenk på det.
Et intelligent,
sivilisert
menneske.
Jeg vil ha en ny demonstrasjon.
Jeg vil vite om du kan følge instruksjoner.
Er det et problem?
Victor, det kan vi ikke gjøre. -Nei.
Utmerket!
Du får snart høre fra meg.
Du skapte ikke denne teknologien, men du våger å si hvordan den bør brukes.
Du bør kjenne din plass!
Din uvitenhet om verden
kan ikke få hindre eksperimentene mine.
Men du må da se at du ikke har kontroll.
Du må ha glemt hva jeg gjorde for deg i sirkuset!
Dette er min skjebne. Det er din skjebne.
Dette mennesket er vår eneste allierte i denne verden.
Hvis han vil vi skal lage et helt zoo av homunculi,
så skal vi gjøre det,
dersom det sikrer den videre forskningen.
Er det forstått?
Ja, Victor.
Jeg eier deg!
Du tilhører sirkuset!
God morgen. Kan jeg hjelpe deg?
Kriminalbetjent Turpin, Scotland Yard.
Jeg vil snakke med en mr. Frankenstein.
Jeg er redd det er ubeleilig for øyeblikket, sir.
Hva gjelder det?
Savner du sirkuset?
Jeg forstår ikke hva du mener, sir.
Hent Frankenstein.
Jeg betaler gjerne for skadene. Bare litt knust glass.
Det var visst et dyr involvert.
Det stemmer.
Mr. Straussman og jeg studerer
sjimpanser.
Det er faktisk svært fascinerende.
Vi har oppdaget at ved å bruke følelsesmessige signaler
kan vi lære dem primitive trossystemer.
Det er jo fordi de ikke er i stand til logisk tenkning.
Hvor er dyret nå? -Død.
Stakkars. Måtte avlives.
Hvorfor er politiet interessert i en slik bagatell?
Det kan være knyttet til en drapsetterforskning.
Drapsetterforskning? Igor, dette er en drapsetterforskning!
Må vi tilkalle sjimpansens advokat?
Mr. Frankenstein, jeg advarer deg. Å hindre politiets arbeid har konsekvenser.
Jeg vil se notatene fra de siste tolv måneders eksperimenter.
Hvis du ikke samarbeider, skal jeg Gud hjelpe meg ransake lokalet.
"Gud hjelpe deg"?
Jeg må opplyse deg om
at du befinner deg i hjemmet til rasjonelle fritenkere.
Å krenke det eller forskningen min krever en ransakelsesordre.
Og Gud har ingen makt her. -Forsiktig, sir.
Du kan fornærme meg, men å forsverge Herren er en farlig gjerning.
Du bør huske at livet er hellig.
Er du politimann eller teolog?
Jeg skal fortelle deg noe. Livet... jeg skal si dette svært sakte... er bare
bruk og resultat av anvendt kjemi.
Og anvendte du slik kjemi for to dager siden?
Igor, når skriftet du sist?
Den gode munken lurer på om vi har syndet.
"Den som skjuler sine synder, går det ikke vel." Jeg spør igjen.
Og jeg spør deg igjen, sir:
Hvorfor er du så interessert, nei, forelsket i denne saken?
Det må da finnes mer interessante mysterier å løse i London.
Eller
er det nettopp fordi dette eksperimentet, som du tror fant sted,
kan svekke ditt eget primitive trossystem?
Avdekk hva du vil om meg.
Menn som deg har alltid stått i veien for og blitt forbigått av fremskrittet.
Det jeg skapte...!
Forsiktig, mr. Frankenstein.
Du leker med vrede krefter.
Og det finnes ingen nåde i naturen.
Farvel.
Jeg kommer tilbake med en ransakelsesordre.
Den tingen på skolen, Igor...
Jeg så den inn i øynene, og det var ingenting der.
Det er forskjell på å bruke maskinene dine
til å gjenopprette liv som med urett gikk tapt, og
skape noe som aldri var ment å finnes.
Victor må forstå det.
Hør her,
jeg trodde aldri jeg skulle forlate sirkuset.
Jeg trodde jeg måtte være der til min død. Og Victor
har gitt meg alt dette.
Alt han ba om, er at jeg tror på ham.
Jeg forstår det, Igor.
Det jeg sier, er:
Ikke la deg bli herset med av noen igjen.
Victor sier at han er din venn.
Men hvis du mener Victor er på gale veier, må du si klart ifra.
Jeg må gå.
Victor, hvis du virkelig respekterer meg som forsker...
Hvis du virkelig respekterer meg som din venn,
må du høre på bekymringene mine.
Igor. -Sir.
Hvor lenge er det siden sist? Tre år?
Du ser slankere ut.
Beklager, sir, jeg...
Er Victor her? -Ja, sir.
Godt.
Hvor har du vært?
Ikke lurt å være ute på byen når en forbryterjakt er i gang.
Vekk fra hjertet!
Far.
Reis deg.
Gå.
Jeg er så glad du kom. Upåklagelig timing.
Jeg har hatt store gjennombrudd... -Jeg bryr meg ikke.
Jeg bryr meg ikke om dine svake teorier eller katastrofale eksperimenter.
Ikke svake, jeg sa jo... -Victor, vær stille.
I går mottok jeg et telegram
som sa at du er innkalt til skolestyret.
De sier at du forsømmer studiene.
De vil utvise deg.
Det kan de ikke gjøre!
Kan de ikke?
Arbeidet mitt er mye viktigere
enn noe de gjør på den fordømte skolen.
Du er en narr, Victor. Det har du alltid vært.
Om du bare hadde lignet mer på Henry.
Men du...
Du bringer skam over navnet Frankenstein.
Jeg skal sørge for at navnet Frankenstein aldri blir glemt!
Du har gjort det igjen, Victor.
Men denne gangen er det ditt eget liv du har ødelagt.
Så hva er dette?
Finnegans prosjekt.
Mennesket mitt.
Han skulle bli en moderne Promethevs.
Dumt, dumt, dumt.
Og han er ikke stor nok.
Ja. Hva?
Gordon var rask og sterk, men han klarte det ikke.
Og mot slutten hadde han store pusteproblemer.
Puste?
Blodpropper i lungene. Naturligvis.
Så dumt av meg.
Så mye rå energi som strømmet gjennom ham.
Kroppen tålte ikke ladningen.
Den stakkers skapningen hadde vært død om ti minutter.
Hvis vi vil skape noe som kan leve og forbli levende, trenger vi mye mer energi.
Tonnevis.
Bare slutt. Hva kan skape så mye...?
Lynet!
Ja, jeg har
det vi trenger. En av de tidlige utgavene av Lasarus-gaffelen
hadde en struktur som suger til seg energi
fra atmosfæren.
Vi kan bygge en større versjon, som simulerer en utladning
ikke ulikt et lyn.
Nei, det er det samme problemet.
Vi kan ikke tvinge kroppen til å godta den ladningen.
Vi kan ikke lage større organer.
Hva om vi ga ham to sett lunger?
Du vet vel at du er genial?
Hvorfor gjør vi ikke det? Han er vår. Vi kan gjøre hva vi vil.
Ikke bare to sett lunger.
To hjerter. -Ja!
Pumpe blodet rundt i den store kroppen. -Absolutt. Det trenger han.
Igor...
I stad, da far var her... -Jeg leste.
Jeg hørte ingenting. Sa han noe interessant?
Nei.
Whisky?
Ja. Ja, gjør det.
Større brysthule
for å gi plass til fire lunger. To sett, til høyre og til venstre.
Større armer! Biceps.
Hva gjør vi nå? -Snu på ham.
Frem og tilbake. La væsken strømme gjennom kroppen.
Skål. -For ham.
Flatt hode.
Hvorfor det?
Fordi jeg liker det, derfor.
For hans to hjerter.
Betyr den mye for deg?
De sa nei til ransakelsesordren.
Dommeren sa det ikke var tegn på noen forbrytelse...
Ingen forbrytelse?
Se på ødeleggelsene på Royal College.
Etseskader, de samme. Blodige poteavtrykk på gulvet.
Det er noe som foregår i den kjelleren. Det vet jeg.
Det vet jeg.
Og det er min oppgave, min plikt. Det er min moralske plikt å stanse det.
Men du har ingen ransakelsesordre.
Ja, han fornærmet deg. Ja, han er smart. Men vi har ingen bevis.
Jeg bryr meg ikke.
ELEKTRISITET?
Jeg må finne ut hva som er i den kjelleren.
KROPPSDELER
Nå kan vi skape min virkelige visjon.
Du og jeg skal ta livets grunnelementer, og vi
skal sette dem sammen på vår egen måte.
For i kveld begynner vi på modellen
av Promethevs.
I kveld... Faktisk, Victor, så er jeg...
Jeg er invitert på ball. -På hva?
Ball. Lorelei ba meg. -Lorelei?
Ja. -Nei, ikke si noe.
Lorelei.
Jeg blir her og jobber.
Beklager, Victor. -Ingen grunn til å beklage.
Ha det gøy. Det fortjener du.
Du har gjort deg fortjent til det.
Du kan gå nå.
Takk.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Du gjør det allerede.
Frankenstein, lukk opp!
Vi stormer døren! Lukk opp nå! Scotland Yard!
Frankenstein! Lukk opp!
Én, to, tre. Én, to, tre.
Hardere.
Frankenstein! Lukk opp!
Victor, vi må vekk herfra!
Hvor har du vært? -Sammen med Lorelei.
Jeg skjønner. Kastet bort tiden
på meningsløs flørt
mens arbeidet er overlatt til meg!
Frankenstein! Lukk opp!
Frankenstein, vi kommer inn! Få ned døren.
Jeg har bedt en av Finnegans menn skaffe en vogn.
Jeg prøver å overbelaste lederne.
Glem lederne! Vi må vekk herfra!
Og la dem få maskinene mine? Glem det!
Fallemmen til kloakken... eneste vei ut. Prøv å åpne den.
Spisshakke på isskapet.
Hva venter du på? -Hva er det?
Igor Straussman, møt Igor Straussman.
Hva har du gjort med ham?
Jeg fant ham slik for et par måneder siden. Overdose.
Et par måneder? Du tok øynene hans!
Victor, hva feiler det deg? -Vil du dø i fengsel,
bli henrettet av den galningen?
Pukkelrygg!
Ser du sannheten nå?
Dette er mannen som tok deg fra sirkuset.
Som tar øynene fra en død venn.
Hvis du rører deg igjen, dreper jeg deg.
Gjør som du vil. Jeg frykter ikke døden!
Jaså?
Det gjør jeg.
Min kone døde
av en ondartet svulst.
Og gjennom min lidelse lærte jeg om døden.
At den er en avgrunn ingen kan vende tilbake fra.
Vil du ikke heller ha henne ved din side?
Vil du ikke at hun skal bli levende igjen?
Hun lever.
I Guds hus.
Og når jeg faller ned i den avgrunnen,
vil jeg være ved hennes side.
Forstår du ikke? Du setter din lit til en fiksjon!
Og du vil bli glemt.
Det stemmer.
Historien vil begrave deg, Frankenstein,
og ingen vil huske ditt navn.
Nei, du tar feil. Igor, nei!
Du vil huske meg nå.
Victor!
Kom igjen, Igor!
Dra!
Frankenstein, vi kommer inn!
Betjent?
Finnegan.
Finnegan! Hvor er du?
Frankenstein! Igor! For en uventet overraskelse.
Politiet har ransaket hjemmet mitt på jakt etter Igor Straussman.
Vi unngikk arrestasjon, men
vi kan muligens ha såret en politimann.
Nå har dere vel ikke annet valg enn å forlate London.
Sporenstreks. -Ja vel.
Familien har en eiendom. Castle Erskine i Skottland. Det er
landlig og avsides. En perfekt beliggenhet for
deres behov både som forskere og som
rømlinger.
Ja.
Jeg gjør klar vognen.
Bra, takk!
Hvordan kunne du gjøre det mot meg? -Hva da?
Skjule at du drepte en mann og ga meg navnet hans!
Jeg drepte ikke Straussman. Du overreagerer.
Du tok øynene hans!
Detaljer.
Han var ubrukelig.
De store ordene dine er mer enn hva hans egen familie vil gi ham.
Ja vel, mine herrer, vi har knapt med tid. Vognen er klar.
Kom, Igor.
Vi snakker om det på reisen. -Nei.
Hva?
Det du gjør, er galt.
Du er blitt gal. Kom. -Det har gått for langt.
Vi har ikke tid til dette.
Da drar jeg ikke.
Hør på meg.
Du har sjansen til å bli en del av... -Av hva?
Til å bli løyet for av deg?
Til å bli jaget av politiet og forfulgt av monstre?
Hvis du vil fokusere på det negative.
Jeg drar ikke.
Hva skal du gjøre? Dra tilbake til sirkuset?
Gjenoppta din strålende karriere... -Det er ikke din sak.
Du er en idiot.
Jeg skapte deg.
Tror du at bare fordi jeg satte på deg en skinne og du klippet håret
så kan du snu ryggen til meg?
At du kan dra ut i verden på egenhånd?
Se hvor langt du kommer med akrobaten og moralen din og ditt nye liv.
Bare bli med meg.
Ja vel.
Jeg er ferdig med deg.
Jeg kjente Igor Straussman.
Han var fryktelig kjedelig.
Nyrik. Narkoman.
Så hvem er du?
Det spiller ingen rolle.
Victor har vært åpen med sine planer.
Men jeg trenger ham fortsatt.
Deg, derimot...
Skal vi se. Velgjøreren din er reist,
hjemmet ditt ble ransaket av politiet,
identiteten din ble avslørt som svindel,
og du vet for mye til at jeg kan la deg gå.
Det jeg vil frem til,
er at du ikke vil bli savnet.
Bind ham og sett ham i vognen.
Du og Victor er ikke de eneste visjonære.
Jeg har også en drøm om fremtiden.
En drøm der familien min kontrollerer denne nye teknologien.
Hva sa du?
Du liker det ikke.
Jeg tenkte nok at du og Victor ikke ville like det.
Til å være besatt av døden... Dere mener at dere er hevet over vold.
Underlig.
Farvel, Igor.
Straussman var ikke Straussman.
Det frosne liket var Straussman.
Mannen som utga seg for å være ham, var pukkelryggen,
forvandlet av Frankenstein.
Dette er ikke... -De unnslapp i Finnegans vogn.
Finnegan studerer ved Royal College of Medicine.
Kanskje han finansierer dem. -Turpin, slutt...
Han har nok rømt landet nå, sammen med Finnegan,
som har en eiendom, Castle Erskine i Skottland.
Vi finner dem der.
Slutt, Roderick, for pokker! -Nei, hør på meg!
Vi kan ta dem nå.
Det kan vi,
og det skal vi.
Hva mener du?
Du er fjernet fra saken, sir.
Og fra politiet.
Konstabel Alistair tar din plass.
Du er permittert av medisinske og mentale årsaker.
Du hadde ikke ransakelsesordre, Roderick.
Aner du hva jeg har gjort
for å hindre at du ble siktet?
Det var nødvendig. -Jaså?
Hvorfor?
I jakten på en sosietetspukkelrygg?
Vandøde monstre?
Sammensvergelser som involverer en av landets rikeste familier?
Ja, en sammensvergelse for å skape liv
og trosse Gud.
Du var Scotland Yards beste etterforsker, men nå trenger du hvile.
Du må bli frisk. Når du kommer tilbake, vil du se ting som de virkelig er.
Betyr den mye for deg?
Jeg fikk den da jeg var ti.
Det var en veldig kald vinter det året.
Vi bodde på landet. Det var en lykkelig tid.
Vi snek oss ut av soveromsvinduet fordi vi ville leke i snøen,
så det gjorde vi.
Til vi ble
fanget i en snøstorm.
Jeg holdt på å dø.
Men da...
Da det sluttet å snø
og det grydde av dag,
levde jeg.
Jeg så på hånden min, og jeg holdt denne.
Det er en påminnelse.
Om hva?
Om at Gud,
hvis han finnes,
har skapt oss med feil.
Vi er svake.
Vi er sårbare.
Og vi skal dø.
Denne minner meg på at det ikke er bra nok.
Hvem var du sammen med?
Du sa "vi". I snøstormen.
Gjorde jeg?
Hvor har du tenkt deg?
Du har ikke vært ute av sengen på ukevis! Du kan knapt nok gå!
Igor. Ikke dra. Ikke gjør dette.
Jeg må dra. Han trenger meg.
Du skylder ham ingenting.
Du er din egen herre. -Nei.
Jeg er den han gjorde meg til.
Du tar feil.
Du har alltid vært dette mennesket. Dette tapre, geniale, vakre mennesket.
Han ga meg et liv.
Jeg er lei for det, Lorelei, men
du må forstå. Jeg er nødt til å dra.
Han er min venn.
Da skal du ikke dra alene.
To hjerter.
Pumpe blodet rundt i den store kroppen.
Større brysthule for å gi plass til fire lunger.
To sett, til høyre og til venstre.
Du og jeg, Igor... Vi skal skape et menneske
i vårt eget bilde.
Et intelligent,
sivilisert
menneske.
Stans!
Stans her!
Finnegans menn.
Vent her.
Vær forsiktig.
Hva er det du gjør? -Gå.
Hallo?
Beklager, vi har visst kjørt oss vill.
Takk!
Hva er dette?
Hold henne her. Jeg drar til borgen.
Sir, det brygger opp til uvær.
Den mannen står i ledtog med Satan og må stanses!
Alle stasjoner klare!
Ingeniører! Vitenskapsmenn! Følg med på meg!
Uværet er nær!
Forholdene er perfekte!
Elektriske stasjoner klare, sir!
Promethevs i bevegelse, stasjon én!
Mer brensel! Vi trenger mer varme!
Forsiktig med blodrøret!
Forbered blodet!
Væskestasjon nå!
Nå. Klar?
Setter i.
Inne.
Åndedrettsstasjon!
Gjør klar åndedrettsstasjonen!
Victor.
Igor?
Jeg er så glad du kom. -Finnegan prøvde å få meg drept.
Jeg tror han vil drepe deg også, når du har gitt ham det han vil ha.
Vi kan ennå komme oss ut av dette, men du må stanse eksperimentet.
Far har sendt deg, ikke sant? -Ikke vær latterlig!
Du vet ikke hva han er i stand til!
Jeg bryr meg ikke.
Hva?
Finnegans motiver betyr ingenting for meg.
Jeg skal forvandle menneskets tilværelse, her, i kveld.
Så vil denne verden, som foraktet meg,
alltid huske mitt navn!
Hvis du gjør det han ber om, vil ingen huske mennesket Frankenstein.
Bare monsteret!
Jeg tilgir deg, Igor.
Jeg tilgir deg denne mangelen på fremsyn.
Så bli her!
Broren din var sammen med deg!
Henry Frankenstein.
Han var sammen med deg den kvelden.
Var han eldre eller yngre enn deg?
Han var eldre.
Du må ha sett opp til ham.
Hvor fikk du tak i det?
Det ville ikke overraske meg om det var din idé.
Å gå ut i snøen. Og han beskyttet deg.
Og han døde, mens du overlevde.
Er det ikke det dette handler om, Victor?
Du vil forhindre at andre
skal oppleve den samme smerten.
Nei.
Nei?
Nei.
Det handler om så mye mer enn det.
Forstår du ikke? Slik jeg ser det... Jeg drepte broren min den kvelden.
Jeg må gjenopprette balansen.
Jeg må skape liv nå.
Victor, ikke noe av dette vil gjøre det.
Dette vil bare skape mer og mer og mer smerte.
Og samme hvilken vei du har fulgt... Dette er ikke deg.
Du er et godt menneske, Victor.
Igor... -Frankenstein!
Frankenstein! Fort! Uværet er snart over oss!
Victor,
ikke gjør det.
Victor!
Stasjon én klar!
Promethevs i bevegelse!
Elektrisk stasjon!
Elektrisk stasjon klar, sir!
Hvem skulle trodd det, hva?
Du og jeg på terskelen til udødelighet.
Promethevs i bevegelse!
Lasarus-stasjon!
Pokker ta dem alle, hva?
Nei-menneskene og hyklerne.
For i kveld, Victor, skal vi puste liv
i et legeme!
Ballonger sluppet!
Lasarus-gaffelen.
Jeg skal gi deg liv.
Jeg skal gi deg
liv!
Promethevs stiger opp!
Stasjon klar, sir!
Full kraft når jeg sier ifra.
Nå!
Omformer B klar.
Full kraft, nå!
Alle stillinger, åpne releer!
Dette er ditt øyeblikk, Victor!
Victor!
Det er for mye kraft!
Dere kjenner denne historien.
Lynet.
Et galt geni.
En redselsfull skapning.
Victor,
ikke gjør det!
Lev!
Så, Victor.
Sir, jeg må advare deg,
vi har overbelastning!
Nei!
Frankenstein!
Du vil brenne for det du gjør her.
Dette er ikke vitenskap.
Dette er Satans verk.
Det finnes ingen Satan. Ingen Gud. Bare menneskeheten.
Bare meg!
Måtte Gud tilgi deg, Frankenstein!
Flytt deg, Victor!
Flytt deg!
Kom til meg.
Jeg er din bror.
Å, bror Henry, tilgi meg.
Jeg har gjort deg urett.
For dette er ikke liv.
Dette er ikke liv!
Du er ikke liv!
Lev!
Victor! -Flytt deg, Frankenstein!
Lev! Lev! Lev!
Måtte Gud drive ut denne djevelen,
tilbake til det helvete han kom fra.
Nei!
Igor, jeg er så lei for det. -Hva skal vi gjøre?
Hva skal vi gjøre nå?
Vi skal gjøre det eneste vi kan gjøre.
Helvete.
Nei!
Igor!
Victor,
kom deg unna.
Igor!
To hjerter!
Nei!
Å, min bror, tilgi meg!
Victor?
Kjæreste Igor: Jeg kunne ventet, men
tre er én for mange og alt det der.
Dessuten har du sikkert fått nok av arbeidet mitt.
Sant å si har du sikkert fått nok av meg.
Vår tid sammen er over. Våre bragder tilhører fortiden,
og våre oppdagelser vil aldri bli kjent.
Men jeg vil alltid minnes deg med glede, og alltid som min venn.
Hva meg angår,
har jeg noen ideer om hva som gikk galt denne gangen,
og en dag vil jeg kanskje kontakte deg igjen.
Vær klar.
Enn så lenge er ditt liv ditt eget,
og jeg ønsker deg lykke til med det.
Du er og vil forbli det største jeg har skapt.
Din venn...
Til minne om CHARLIE PHILLIPS
Norsk tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen, Deluxe